Голод… Це страшне слово, яке повертає нас у далекі 1932 – 1933 роки. Український народ у смутку і скорботі доземно схиляє голови, вшановуючи пам’ять мільйонів його жертв, засуджуючи творців цієї чорної сторінки в історії України:
Згадайте нас - бо ми колись жили.
Зроніть сльозу і хай не згасне свічка!
Ми в цій землі житами проросли,
Щоб голоду не знали люди вічно.
Зроніть сльозу і хай не згасне свічка!
Ми в цій землі житами проросли,
Щоб голоду не знали люди вічно.
Цими рядками, з поезії Ніни Виноградської, розпочала свій виступ бібліотекар Г. Городівська на годині-пам’яті “Чорні крила голодомору”, яка відбулася 19 листопада у групі 12 (куратор
Н.В. Оляніна).
На столі - чорна хлібина, запалені свічки і п’ять колосків, перев’язаних чорною стрічкою, - символи голодомору.
Коротку історію і причини виникнення голодомору на Україні розкрили у своїх виступах ведучі заходу Целінь Артур та Дубецька Вікторія.
Спогади очевидців, які перепліталися із поезією Олександра Олеся, Павла Тичини, Наталки Тривайло, Бориса Демківа, Дмитра Білоуса, прочитали Гуцул Руслан і Гавлюк Тетяна.
Захід закінчився, але присмак смутку за невинними душами залишився у серці кожного. То ж нехай полум’я запалених свічок передається із покоління в покоління і не дасть забути про страшну трагедію, що спіткала наш народ у далекі 32-33 роки.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEh79LFL0CowqACQZv0rrltYKXurxYmhFDegsB-i0tG8-kMq5rDjIWSW2Abnv2tiTbaiD252v8R41exFo4zBfrBi-wfdHdovMfd4aELcWhdWoj1ToWuutHQMpVlmI2TapUy02uf8uZAw2zg5/s640/20191119_143226.jpg)
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhOYJUim-Ze8KKZn0uHP0BNEap7pz9zUWrj41JpVy36asCgDhj1X2Beei2sxDS85dWvanzDXXaqs47bQgrQ1_WrsUoGTqCRihv1cJiENmhw7mvkvei07eLzTB3TV_3i6FLqX7PM2qyOoXQE/s640/20191119_143322.jpg)